Megtörtént események alapján
200 évvel ezelőtt Párizsnak nem volt több helye temetkezésre.
Királyi rendelet alapján hétmillió ember földi maradványait
temették a város alatti elhagyott mészkőbányába.
Ma, a világ legromantikusabb városa csupán 30 méterre fekszik
a világtörténelem legnagyobb tömegsírja felett.
A halottak birodalma felett.
Segítség!
Nem...
A nővérem küldött egy képeslapot.
Annyi állt rajta.: "Gyere Párizsba!
Jót fog tenni neked".
48 órával érkezésem után halott volt,
ahogy mindenki, akivel találkoztam.
Forduljon meg!
Tessék?
- Nyissa ki a táskát. - Nyissam ki a táskát?
- Rendben. - Kérem!
- Járt már Párizsban ezelőtt? - Nem.
Eddig még sehol se voltam.
Tudom... Ideges leszek néha.
Tessék? Sajnos, nem értem.
Azt kérdezte, hogy tud-e franciául?
Nem beszélek franciául.
Hol fog megszállni? Egy szállóban?
A nővéremnél lakom majd.
Szia! Isten hozott Párizsban! Ugye, milyen mókás?
Nem tudom, hol lakik. De itt tanul a Sorbonne-on.
A címe?
Nem tudom, sajnálom, a repülőtéren találkozunk.
Nem tudom.
Isten hozta Párizsban!
Én mondom, húgi, ez az utazás örökre megváltoztat.
Hát nem izgalmas?
Dehogynem, csak éppen fáj a fejem.
Te a húgomra emlékeztetsz.
Be, azon a sarkon, az utca közepén lakunk.
Hová megyünk?
- Tehát itt laksz? - Igen.
Elég rémisztő, nem? De nagyon kevés a lakbér.
Imádni fogod.
Párizs első sorozatgyilkosa lakott az elsőn.
Feldarabolt egy csomó testet, mielőtt valaki feljelentette,
mert a csontfűrésszel szörnyű zajt csapott.
Amikor rajtakapták, akkor állatira bevadult.
Mire ideértek a zsaruk, mindenkit legyilkolt a negyediken.
A mészárlás után mindenki elköltözött.
Túl sok volt a vér, azt beszélik.
Mi van? Csak szórakozom veled.
Ez csak egy vacak ház.
Ideje megtanulnod örömmel élni.
Nem bujkál tömeggyilkos őrült minden sarokban!
Na jó, most már kapcsolt fel a villanyt, légy szíves!
- De nem tudom, merre van? - Nem is neked mondtam.
Tessék?
Farok! Neked egész életedben
hülyére kell rémisztened mindenkit?
Már a javaslattól is a hideg futkos a hátamon.
Ne vedd a szívedre, mindenkivel ezt teszi.
Nincs semmi baj?
Nincs, vagyis... Na és hol fogok aludni?
Aludni? Baltimore-ban, Vic.
Párizsban még a hullák sem alszanak.
Nem valami sokat aludtam a repülőn tegnap este.
Kicsit ideges voltam a repülés miatt, ezért nem tudtam aludni.
Igen, hát, sajnálom, erre nincs idő.
Bulizni készülünk ma este.
Ma este?
Kizárt, hogy ma este bulizni menjek.
Hát, ilyen göncökben tuti nem.
Gyere, bevásárolunk.
Az jó lesz.
- Minden rendben? - Igen.
Biztos nem akarsz semmit mondani Quasimodónak?
Dehogyis.
Hülye!
- Mit gondolsz róla? - De miről?
Miről? Párizsról.
Nézz már körül, a világ leggyönyörűbb városa.
A fény városa, a románc fénye, az építészet, a szépség...
Nehéz elhinni, hogy mindez a világtörténelem
legnagyobb tömegsírján van.
Gyere, nem mehetünk bulizni a régi cipőben!
Szia!
- Megijesztettél. - Téged?
Te mindig nyugodt és összeszedett vagy.
- Mégis mit szedsz? - Semmit, már mondtam, fejfájás.
Na, indulnunk kell. Hívtam egy taxit.
Jól nézz körül! Ez itt Párizs!
Most megismered Párizst!
Victoria, ő drága barátom, Hugo,
az egyik vendég a ma esti látványosságon.
Hugo, ő meg hírneves húgocskám, Victoria.
Mi itt mind beszélünk angolul, néném.
- Oké. - Oké?
Mi vagyok én, tán amatőr?
Csak a hugicának lesz.
- Nekem? - Oké, hölgyeim, tessék!
- Gyere, Vic! - Carolyn, várj!
- Most hová megyünk? - Már nem lehet visszafordulni.
Carolyn, ezt nem értem, miféle buli ez?
Ez a buli megváltoztatja az életed.
Az enyémet megváltoztatta.
Csak azt nem értem, miért akar itt valaki bulit csapni?
Mert itt mindenhol holttestek vannak.
Csak megint meg akarsz ijeszteni.
- Ugye? - Nem, esküszöm.
Minden, amit mondtam, teljesen igaz.
Ez Párizs mocskos kis titka.
"Ki itt belépsz, hagyj fel minden reménnyel!"
Szép.
Tudod, 200 évvel ezelőtt,
Párizsnak nem volt helye temetőt nyitni.
A temetők megteltek tizenöt testnyi vastagságban.
Az utcákon holttestek rothadtak.
És akkor egy zseniális ember úgy döntött,
hogy újra kezdik az egészet.
Kiásták az összes párizsi halott testét.
Hétmillió holttestet suvasztottak el
- a bal parti mészkőtárnákba. - Hétmilliót?
Hát nem vicces?
A rendőrség nem akart leállítani titeket?
Próbálták. Egy különítményt hoztak létre,
hogy leállítsanak. A kata-kopók!
Ötezer kilométernyi alagút van a város alatt.
És soha nem szoktunk kétszer ugyanott bulizni.
Ezt nevezem estének! Hoztam valami fontosat.
- Alkoholt. - Még emlékszel? Nico és Leon.
Csaó.
- Gyerünk, gyerünk! - Jean-Michele már vár minket.
Elnézést!
- Ki az a Jean-Michele? - Majd megismered.
Ő az egyik hős, aki kitalálta, hogy itt bulizzunk.
Ahogy kis vigasságunk egyre népszerűbbé vált,
a sajtóban megvádoltak, hogy szerelmes vagyok a halálba.
- Imádlak, Jean-Michele! - Afféle nekrofil lennék?
Ám az ókori görögöknél gyakorlat volt a filozófusok közt,
hogy emberi koponyát tartottak az asztalukon.
És hogy miért tették ezt?
Azért,
mert tudatában kell lennünk,
hogy közeleg halálunk.
Csak így tudjuk értékelni életünket.
- Ez az! - Mindig úgy gondoltam,
hogy ez gyönyörű gondolat.
Csak egyetlen gond van,
hogy sose volt asztalom!
Isten hozott a Katakombákban!
- Megyek és hozok vizet. - Oké.
Kérhetek egy vizet, kérem? Kérek vizet!
Kérhetek egy vizet?
Neked nem kell itt innod.
Te vagy Jean-Michele.
Carolyn sokat mesélt rólad.
És mit mesélt?
Azt mondta, hogy félsz a sötétben.
Dehogyis, dehogy.
Nem? Mert én félek. És mindenki.
Hát, akkor mi az ördögnek jöttök erre a helyre?
Ez Isten adománya megrémít minket.
Így leszünk erősebbek.
És mégis hol kellene innom?
Csak az időd vesztegeted, Jean-Michele.
Ő nem iszik alkoholt.
Ez nem alkohol. Ez abszint.
Gyerünk, gyerünk!
- Ez az! - Hajrá!
Nem, ez nagyon rosszul kezdődik.
Gyere, szívem.
Űrkadét!
Minden rendben?
Nos, mióta idejöttél Párizsba, nem láttál még szellemeket?
Ugyan, ez már lejárt lemez.
Itt van Párizsban, itt van a világ legtöbb kísértete.
Ez épp az ideillő kérdés.
Nézz csak körül! Hatmillió ember halmokba téve.
A lábad alatt hevernek, minta a máglyarakás.
Ha van valahol szellem, akkor Párizsban van szellem.
És ha vannak szellemek, akkor itt biztos vannak.
Nem, teljesen igaza van. A katakombákban vajákos hely.
De nem szellemek és hasonlók járják.
Emberek kísértenek itt. Őrültek és elmebetegek,
lemerültek a morbiditás felszínéről.
A halál itt előadás.
Egy opera.
Mikor a fekete szűz kultusza
elkezdte kifordítani a katolicizmus rítusát,
feketére festették a Szűzanya szobrát,
és Sátánhoz imádkoztak.
Aztán mikor ezek a népek azt mondták,
hogy megszületett az Anti-Krisztus.
Nem volt épeszű ember, aki komolyan vette őket.
De ők igen.
Megszületett a gyerek...
Vérfertőzés gyermeke...
Nyershússal táplálták.
Soha nem engedték a napfényre.
Megtanították, hogy ő az ember végzete.
Beöltöztették egy gusztustalan, kecskebőr maszkba.
És képzeljétek!
Akkoriban 18 éves volt.
És sikerült.
Megteremtették...
egy esetlen...
... nehézfejű őrültet.
Olyan gonosz...
hogy tényleg lehet Anti-Krisztusnak nevezni.
Ugyan, gyilkos a kecskeálarccal.
Csak másik mítosz.
Oké, tényleg ijesztőbb, de azért vicces.
Minden héten jelennek meg cikkek az újságban,
hogy egyesek lejönnek a katakombákba és sose jönnek ki.
Nem, ez nem mítosz.
Ez a szörny, akit teremtettek...
idelent van valahol...
Oké, jól gondolom,
hogy nem Carolyn-nal jártok egyetemre, ugye?
- Menjünk úszni! - Mit mondasz, húgi?
Van kedved csobbanni?
Ugyan, Vic, szart se érdekel! Ess túl rajta!
Vetkőzz le és ugorj! Gyere már be!
Carolyn!
- "Carolyn." - Tényleg, miért ne?
Ez csak a tested. És gyönyörű tested van.
- Mit szégyellesz magadon? - Semmit, gyerekek,
- csak egy kicsit fázom, ennyi. - Na, persze.
Egyébként ő ugrana először.
Egek, fázom! Elegem van, megyek haza.
Figyelj, Vic, komolyan, egyszer az életben!
Ne te legyél a legcikibb ember a környéken.
- Vegyél már erőd magadon! - Na, igen, velem lehet a baj.
Inkább visszamegyek bulizni.
Ez utálatosabban hangzott, mint akartam.
Valaki megmutatná, hogy jutok vissza a buliba, kérem?
Nem.
Az arra van.
Úgy látom, megkaptad. Muszáj lesz úsznod egyet.
- Jól van, majd megtalálom. - Vic, ne szórakozz,
nem mehetsz vissza egyedül, a végén még elveszel.
Ez egy útvesztő.
Vic, komolyan!
Vic!
Istenem!
Jézusom!
Ahogy vagyunk, úgy leszel te is hamar...
Ez van odaírva.
- Megijedtem. - Jó.
A hozzád hasonlókat meg kell ijeszteni.
Ezt most komolyan mondom. Nem flangálhatsz csak úgy.
Veszélyes.
A hang nem terjed a katakombákban.
Eltévedsz, mielőtt észrevennéd.
- Te nem tévedtél el, ugye? - Nem, nem gondolnám.
Vagy eltévedtem?
Ez most komoly?
- Mi olyan vicces? - Bárki is írta ezt fel ide,
nem nagyon érdekelte, melyik irányba megyünk.
- Mit írtak ide? - "Egy úton érkezünk az életbe,
de a halál számtalan kaput tár elénk."
Remek!
Mi volt ez?
Nem azt mondtad, hogy a hang nem terjed idelent?
És nem is. Maradj csak!
Már értem.
Ezek a hülyék ijesztgetnek, ők ezért élnek.
- Szarháziak! - Carolyn, haza akarok menni.
Kérlek!
Várj! Várj!
- Érzed ezt? - Mit?
A zene átjárja a lábam, a basszus.
Majdnem visszaértünk a buliba, gyere, táncolj velem!
Mi történt? Kapcsold már fel!
- Mi történt, miért kapcsoltad ki? - Merülőben az elem, semmi baj.
Tessék? Hogy érted, hogy kimerül?
Ha merül le az elem, a lámpa elkezd vibrálni.
- Istenem, akkor most mi lesz? - Csak nyugodj meg!
Nyugodjak meg, mikor nincs lámpánk!
- Semmi baj! - Nem igaz, lemerült az elem.
- Ne fárassz már folyton! - Istenem, most mit fogunk tenni?
Miért csinálják még mindig ezt? Nem vicces.
Nem lehetsz a testvérem, téged örökbe fogadtak.
Nem értem, hogy lehetsz ilyen nyugodt.
Alapszabály a katakombákban:
egy fényforrásnál mindig többet hozz.
Tessék, húgi, nincs is akkora baj!
Na, gyere, még véget ér a buli!
Carolyn!
Ne!
Carolyn, kérlek!
Kérlek!
Ne!
Hová menjek?
Segítség!
Ne!
Fényt, kérlek!
Kérlek, fényt...
Kérlek...
Kérlek, kérlek...
Oké, oké...
Segítség!
Segítsen valaki...
Hall engem valaki? Segítség!
Istenem! Gyorsan...
Segítség!
Halló? Segítség!
Halló, van ott valaki?
Segítsen valaki!
Ne!
Hagyj már békén!
Segítség!
Segítsen, valaki!
Segítség!
Meg akar ölni engem!
Segítség!
Meg akar ölni! Segítség!
Meg akar ölni!
Elkapott!
Segíts!
Victoria?
Victoria!
Jean-Michele!
Meghalt Carolyn!
Carolyn meghalt!
Meghalt.
Ne!
Jaj, nem!
Halló?
Van itt valaki?
Van itt valaki, kérem? Hall engem valaki?
Itt ragadtam.
Hall engem valaki? Itt maradtam!
Jaj, nem!
61, 62, 63, 64...
98, 99, 100, 101...
Nem!
1, 2, 3, 4, 5,
6, 7, 8, 9, 10...
Halló!
Hall engem valaki odakint?
Basszus!
Halló?
Valaki segítsen, kérem!
Halló?
Kérem!
Fogalmam sincs, mit beszél!
Maradjon ott!
Ne jöjjön közelebb, maradjon ott!
Maradjon ott!
Maradjon ott, ne közelítsen! Hallja?
Nem értek semmit!
Várjon csak! Semmit sem értek!
Mi van?
A kijárat?
Lezárták? Ne mondd, barom!
Ez az én lámpám, te barom!
Barom?
Várj!
Nem látlak!
Nem veheted el csak úgy valaki lámpáját, te féreg.
Várj!
Tudod, hová megyünk?
Óvatosnak kell lenned.
Figyelj, hallgatsz te rám?
Ez meg mi?
Ez egy térkép?
- Térkép. - Térkép erről a helyről?
Hadd lássam!
Ez egy városi térkép.
Odafent! Az a város!
Térkép...
Jaj, ne! Elég!
Rue Saint Medard... És?
Várj!
Halló!
Tudod, hogy mit csinálsz?
Várj, ugyanaz van, mint odafent? Ugyanaz a beosztása?
Van egy másik kijárat. Oké.
És hol vagyunk?
Istenem, olyan messze van.
Nem igaz...
Na, mi történt?
Te is bulizni jöttél?
Bulizni jöttél?
Eltévedtél?
Várnál egy kicsit? Csak lassítsunk, jó!
Elfáradtam.
Ne nyúlkálj!
Most túl gyorsan mész, semmit se látok!
Várj!
Hová rohansz?
Most mit csinálsz?
Miért jöttünk...
Miért jöttünk ide? Sietnünk kellene.
Mit rejtegetsz? Mi van nálad?
Ne gyere ide! Ne nyúlj hozzám!
Most mit akarsz?
Mit akarsz tőlem? Ne nyúlj hozzám!
Kérlek, ne bánts! Ne gyere közelebb!
Te nem vagy normális.
Henry.
Ez a neved?
Az enyém Victoria.
Victoria?
Igen.
A testvérem meghalt tegnap.
Vagyis azt hiszem, hogy tegnap történt.
Mennünk kell.
Henry?
Henry!
Henry, a fenébe, te szemét állat!
Henry! Ne hagyj itt engem!
Itt meghalok!
Hová a fenébe tűntél?
Add már ide a lámpámat!
Hülye farok!
Ne csináld!
Gyere, Henry, menjünk!
Meg kell találni a kijáratot. Ne feledd!
Victoria...
Henry, vigyázz! Óvatosan!
Csak óvatosan, Henry!
Lassan menjünk! Óvatosan.
Minden rendben?
Henry!
Henry...
Jaj, istenem!
Nem lesz semmi baj.
Henry, add oda a kezed! Csak add oda a kezed, kérlek!
Henry, add oda a kezed, és kelj fel, kérlek!
Henry, add oda... Jól van.
Megvan, Henry.
Egy, kettő, három...
Ne!
Ne oda nézz, inkább rám!
Henry!
Gyorsan!
Sikerülni fog, gyerünk!
Oké.
Igen, menni fog! Gyorsan!
Gyerünk!
Húzz erősen, kérlek!
Oké.
Henry, próbáljuk meg két kézzel, jó?
Gyerünk, Henry!
Sajnálom. Úgy sajnálom!
Nem, úgy sajnálom, de visszajövök,
ha meglesz a kijárat, visszajövök, oké?
Vissza fogok jönni! Ígérem, vissza fogok jönni,
amint megtaláltam a kijáratot, Henry!
Victoria...
Henry?
Minden rendben?
Azt hiszem, valahogy visszajutottam.
Henry?
Jézusom!
Basszus!
Halló?
Istenem!
Halló?
Édes Istenem!
Halló?
Nem!
Hagyj már békén!
Nem!
Maradj! Maradj!
Kérlek, ne csináld!
Ne csináld!
Kérlek, ne csináld! Éledj fel!
Ne csináld ezt! Ne tedd velem!
Ne csináld! Kérlek!
Kérlek, gyere vissza! Ne csináld!
Victoria?
- Tudtam! A húgocskám. - Mi van vele?
Tényleg bevette, hogy meghaltam.
Szerencsétlen órák óta itt tekereg!
A húgom...
Tényleg bevetted, hogy meghaltam, ugye?
Gondoltam. Jaj, Istenem!
A kishúgocskám...
Egész végig azt gondoltad, hogy meghaltam, ugye?
Csak tettettük az egészet, az művér volt.
Nincsen szörny, csak megvicceltünk.
Hugo volt az, álarcban. Mutasd meg!
Látod?
Nézd!
- Csak megvicceltünk. - Vicc volt?
Nem egyszerű vicc, hanem lecke, és beavatás.
A fekete szűz kultusza. A szörnyeteg kecske-álarcban.
Mindez egy földalatti kísértethistória,
amivel a barátaikat heccelik.
Ezek a srácok már évek óta ezt csinálják.
Mindent el akartunk neked mondani,
de a zsaruk felbukkantak és betörtek, elválasztottak,
és ott kezdődött az egész. Azóta keresünk téged idelent.
Már 12 őrája csak téged keresünk.
És azt hitted, mi vagyunk a rossz fiúk?
Halló?
Victoria!
Nem hallottál minket?
Tudtam, hogy ezért menekülsz előlünk.
A falak miatt. Itt semmit se hallani!
Kiabálsz, de semmit sem hallani.
Hagyj már békén!
Nem.
Jaj, Istenem! Henry!
Ne csináld már a fesztivált!
- Nem kellett volna. - Nem kellett volna,
de megtettük. Ezek a srácok ilyenek!
Farok! Neked egész életedben
hülyére kell rémisztened mindenkit?
Nem láttál még szellemeket?
Csak meg akartak ijeszteni, ők ezért élnek.
Azt hittük, jót tesz neked.
- Megijedtem. - Jó.
A hozzád hasonlókat meg kell ijeszteni.
Nem bujkál tömeggyilkos őrült minden sarokban!
Jean-Michele mindig azt mondja:
ha túléled a halált, újjászülethetsz.
Éppen ezért jövünk le a katakombákba.
Azért,
mert tudatában kell lennünk, hogy közeleg halálunk.
Csak így tudjuk értékelni életünket.
Először is, mit gondolsz, miért hívtalak ide?
Segíteni akartam megszabadulni a hülyeségeidtől.
Hogy egyszer és mindenkorra
megszabadulj a hülye tablettáidtól.
- Hol van Jean-Michele, Carolyn? - Nem tudom.
Victoria, nem láttad őt?
Basszuskulcs! Jean-Michele!
- Jaj, Istenem! - Jean-Michele!
- Ne rázogassátok! - Mi van?
- Mi történt? - Jean-Michele!
Nem szabad rázni, megárthat neki!
Nézzük meg a pulzusát.
Jean-Michele, ne szórakozz!
Jean-Michele!
Ez nem lehet igaz!
Jean-Michele!
Te szemét hülye tehén!
Most meghalt. Hogy lehettél ennyire ostoba?
Mi járt abban a hülye kis tyúkagyadban?
Nézd meg, mit csináltál? Állj fel!
- Nézd már meg, mit csináltál! Nézd meg! - Sajnálom.
Te rohadt hülye tehén! Annyira gyűlöllek!
Bármit kezdtél azzal a hülye életeddel, tévedés volt.
Sajnálod, rohadtul sajnálod! Mindent tönkretettél!
Annyira gyűlöllek, annyira utállak téged!
Nézd meg, mit tettél! Veled valami nem stimmel.
Rohadt idióta! Most megnézheted magad!
Minden elrontottál egész életedben!
Az egész életed egy mocskos tévedés!
Nem kellett volna megszületned!
Gyűlöllek! Szemét, rohadt tehén!
Az egész életed egy mocskos tévedés!
Ne!
A nővérem küldött egy képeslapot.
Annyi állt rajta: "Gyere Párizsba!
Jót fog tenni neked".
48 órával érkezésem után, halott volt,
ahogy mindenki, akivel találkoztam.
A repülőtérre!
Magyar szöveg.: Frenkel Gergely